Далеке 1876. године у ноћи 16. на 17. мај из румунског подунавског града Ђурђу ка напаћеној током петовековековне владавине Отоманског царства мајци Бугарској кренула је чета бугарских емиграната. Предводио их је песник-револуционар Христо Ботев – један од наших највољенијих националних хероја. Циљ устаничке чете Ботева био је да пружи помоћ Врачанском револуционаром округу након избијања Априлског устанка – врхунца ослободилачких борби на нашем тлу. Аустријским паробродом Радецки устаничка чета на челу са Ботевим је стигла до Козлодујске обале крај тадашњег села Козлодуј, након чега се упутила према Старој планини. Тамо је у тешкој бици против турског башибозука чета поражена. Тамо је у тешком боју погинуо Христо Ботев.
Ове године по 71. пут стопама Ботевљеве чете крећу туристи ентузијасти и патриоти у оквиру традиционалног туристичког похода од Козлодуја до врха Околчица, који се сваке године организује од 27. маја до 2. јуна. Године 1901. комисија у чијем су саставу били преживели припадници Ботевљеве чете је израдила званични записник о окршајима чете у Врачанском делу Старе планине а врх Околчица је назван „видљиво, лично, доступно место које се налази у близини последњег окршаја”. На врху Околчица је подигнут и споменик Христу Ботеву. Више о овој иницијативи прича Зорница Радонова из Бугарског туристичког савеза који је и главни организатор похода током година:
„Идеја о овом туристичком походу је настала још 1946. године а припада тројици ветерана туризма. Један од њих је писац и научник Павел Делирадев који заузима важно место у историји Бугарског туристичког савеза. Под његовим руководством 1923. године одржано је прво масовно освајање врха Мусала (2.925 м), а 1933. он и Павел Цвјатков су први прошли пут од врха Ком до рта Емине који је познат као веома изазовна туристичка рута. Друга двојица су историчар Иван Велков и писац Димитар Осинин. Уједињује их дубока пошта према припадницима устаничке чете Ботева и љубав према родном крају јер су били из тог краја.“.
Стопама Ботевљеве чете креће се у мају а маршрута је тачно обележена на мапи. Године 1947. одржан је први организовани поход до врха Околчица уз учешће малих група туриста – укупно њих 17, који су дошли из различитих места а окупили се на Козлодујској обали, прича гђа Радонова.
Постепено поход постаје популаран а свој врхунац достигао је 1976. године, када је стопама Ботевљеве чете кренуло 8.600 људи. Након демократских промена њихов број је знатно смањен – 1990. има их тек неколико стотина, после чега се поново враћа патриотизам и број поштовалаца Ботева сваке године премашује 1.000. Око 70% ентузијаста данас чине групе ученика при чему су најактивније оне из Великог Трнова и Враце. Руководство области Враца је предузело све мере да би помогло учесницима туристичког похода и ученицима тако што им обезбеђује храну, а дуж маршруте постављени су мобилни лавабои са водом за пиће и мобилна купатила. О главним изазовима са којима ће се суочити овогодишњи учесници иницијативе који намеравају да прођу туристичку маршруту дугу 120 км насловљену „Стопама Ботевљеве чете“ прича поново Зорница Радонова:
„Пут је увек исти, али људима прија да њиме пролазе поново и поново и да затим причају колико су пута њиме прошли. То је један од изазова. За време трајања туристичког похода они одржавају спортске и туристичке игре, такмичења – ко најбоље одржава свој камп, ко је најдисиплинованији итд. Сваке вечери учесници представљају неки забавни програм“.
Када пролазе кроз неки од 100 националних туристичких објеката они га обавезно посете. Осим тога, са њима иде и туристички водич из Историјског музеја Враце од кога сазнају занимљиве информације о местима кроз која пролазе, о окршајима четника. Последња беседа ове врсте предвиђена је за 1. јун на месту погибије Христа Ботева, објашњава Зорница Радонова:
„2. јуна ујутру поход се званично затвара а победницима различитих такмичења уручују се награде Бугарског туристичког савеза и руководства области Враца.“.
Превод: Албена ЏермановаБугарска антарктичка база је основана 1988. године, а указом председника Жеља Желева је од 1993. године названа по имену Светог Климента Охридског. Отада до данас, у бази која се налази на острву Ливингстон бугарски поларни истраживачи спроводе бројне..
Један од обласних градова на северозападу наше земље је Монтана. Према статистичким подацима, регион се не може похвалити посебно високим показатељима у сфери инфраструктуре, привреде, образовања, социјалних услуга. Изненађује то што је, према..
Египатски суп враћа се на небо изнад Бугарске након што је био на ивици изумирања, саопштили су из Бугарског друштва за заштиту птица. Стручњаци су пребројали рекордних 35 гнезда египатских супова и утврдили раст од 20% у односу на претходну годину, чиме..
Крум Младенов живи у селу Сливовик на северозападу Бугарске, где своје време дели између животиња и дувачког оркестра „Медењаци“. Радним данима он је..
Лето 2024. биће запамћено по екстремним врућинама које трају већ више од два месеца, разорним шумским пожарима и несташици воде која је захватила готово..