Кажу да да бисте упознали неко место, морате га не само видети очима, већ и окусити непцем. Свако бугарско село, сваки град или регион има свој специфичан дах и мирис. Један од начина да их упознате су кулинарске туре, које добијају широку популарност. Туристи бораве у кућама локалних домаћина, где им они у опуштеној атмосфери показују како се спремају типичне за овај крај посластице. Али постоје и пратећи доживљаји:
"Често домаћини пружају могућност гостима да се фотографишу у разним народним ношњама. Такође, упознају их са локалним говором и труде се да их науче пар речи. Или пак посећујемо неку природну знаменитост по којој је позната одређена дестинација, организујемо и јахање, као и посету фарми животиња које гости могу да нахране, помазе, па и да мало ˈпопричајуˈ са њима, међутим, у основи је кулинарска демонстрација – заједно са гостима припремити нешто укусно и појести" – каже Гергана Кабаиванова, оснивач бугарске онлајн платформе за гастрономски и сеоски туризам pendara.bg. https://pendara.bg/
На њој се налази десетине адреса домаћина из свих крајева Бугарске који имају жељу да дочекају госте, да их упознају са специфичностима локалне кухиње – реч је о аутентичним бугарским јелима која су постала део културног наслеђа одређеног региона.
Прочитајте још:
Испоставља се да традиционална бугарска кухиња нема ништа заједничко са храном која се нуди у ресторанима данас, који се такмиче у припреми меса, углавном у виду роштиља.
"Не могу рећи да је у основи бугарске традиционалне кухиње месо, јер су јела од меса, као и банице, људи спремали само у посебним приликама, као што су породична славља или неки црквени празници – наводи Гергана Кабаиванова. – Пре бих рекла, да су наша традиција јела од теста – пите, банице, мекике, трахана коју смо данас некако заборавили, тестенине..."
Испоставља се да су наши преци углавном конзумирали јагњеће, овчије и козје месо. Свињетина је заузела трајно место на бугарској трпези много касније – пре нешто више од једног века, једноставно зато што некада узгој свиња није био толико распрострањен. До данас су се, међутим, задржале традиције везане за конзервисање меса – сушеног, ферментисаног, осољеног итд, сазнајемо од Гергане Кабаиванове. Иначе, типични за бугарску кухињу су крупни комади меса, припремљени са поврћем или само са луком, као и јанија.".
Данас све ово богатство аутентичних националних рецепата чувају старије жене у селима. Међутим, интересовање за кулинарске туре је прилика да се ова ризница традиционалних јела и рецепата очува и пренесе на нове генерације.
"Са нама путују углавном млади људи. До сада смо радили претежно са бугарским гостима у старосној граници од 20 до 40 година и то су наши најмасовнији клијенти. Склони су да пробају многе укусе и не брину када у селу осете мирис животиња или када их домаћица дочека у кућном огртачу. И мени је драго, јер то је знак да развој сеоског туризма има велики потенцијал и млади људи показују интересовање за њега и кулинарске туре." – каже у закључку Гергана Кабаиванова.
Фотографије: pendara.bg
Превела: Албена Џерманова
На Дан отворених врата, 15. јуна, први пут ће посетиоци Музеја мозаика у Девњи имати прилике да виде и рестауриране налазе пронађене у 2023. години. Реч је о глиненом посуђу и лампама, рађеним у стилу марцијанополских мајстора. Повод за иницијативу..
Овог лета гости општине Чепеларе имаће прилику да свој одмор у прелепој природи планине Родопи употпуне још једном планинском рутом. Реч је о новој туристичкој стази „Пећинска лабораторија, Стара граница, пећина Топчето, пилон Рожен, извори Чепеларске..
Анализа узорака који су крајем маја, пред почетак летње сезоне, узети дуж бугарске црноморске обале показују да је квалитет морске воде одличан. Ово су у летовалишту Шкорпиловци у региону Варне изјавили министри животне средине и вода Петар Димитров,..