Видях опашката от автобуса. Мъчех се да си спомня какъв магазин има там, че толкова много хора чакат. Знаех, че това са сгради, на които предстои срутване. В една от тях доскоро се помещаваше телавивския филиал на художествената академия „Бецалел“, посестрима на софийската, доколкото сред основателите и на двете е прекрасният скулптор Борис Шац. Знаех, че подобно на всички други подлежащи на премахване сгради, е позволено да се рисуват графити по стените им, но в други времена. Това беше само допреди около половин месец, а ни изглежда като в друга епоха, когато свободно можехме да се разхождаме по улиците. Тогава драсканиците по стените за нас бяха досадни. Мечтаехме за изложбите на „високо изкуство“ в галериите и музеите. Чак когато автобусът отминаваше забелязах, че на улицата има и музикант. На връщане реших да разгадая тази мистерия. Слязох на най-близката спирка. Опитах се веднага да пресека улицата и да разбера какво става, но някакъв мъж с жест ми показа, че трябва да се наредя на опашката. Хората стояха търпеливо на по метър и половина – два един от друг. Жертваха от времето, определено им за пазаруване. Беше доста тихо. Чуваше се свиренето на уличния музикант.
През времето на изолацията, въпреки че съм един от хората, които продължават да работят от вкъщи, имам достатъчно свободно време и желание да гледам прекрасни спектакли на световни театри, опера, да се разхождам виртуално из най-големите световни музеи и галерии. Някои от нещата са ми познати. Докато ги гледах си припомнях какво чувствах, когато бяха пред мен на живо, например в Лувъра, в Ермитажа или в Британския музей се ядосвах, че от толкова много хора не мога да разгледам както трябва интересуващите ме творби. Казвах си наум, че е добре,че ги познавам от репродукции. Сега виртуално скитах из празните зали. Никой не ми пречеше да разгледам платната или статуите от какъвто си искам ракурс. Можех(и го правя) да се включа и във виртуалните екскурзии с гид. Освен това слушах концерти на най-велики световни виртуози. Сред тях имам любимци, на чиито изпълнения съм се възхищавала в концерните зали още докато си бях в България или в съпровод на израелската филхармония, под палката на недостижимия Зубин Мета. Сега заедно с другите слушах уличния музикант. Всъщност те бяха няколко. На всеки 20 минути се сменяха. Не бяха от тези, които събираха дребни стотинки за изпълненията си. Свиреха доста добре. Вероятно са студенти от музикалната академия. Може би не бяха на нивото на световни инструменталисти, но имаха едно предимство: не бяха културни „консерви”, а свиреха „на живо” и това събираше отделилите от скъпоценните си минути за улицата. Охранителят не ги гонеше, въпреки че е забранено да се прави каквото и да е извън къщите освен да се пазарува и да се разхождат домашни любимци. Опашката вървеше бързо. Чак когато наближих сградата видях, че имаше листче, написано на ръка, че молят хората да разгледат графитите за не повече от 3 минути. Те не бяха много. Част от тях явно бяха предназначени за зрители от друго поколение и нищо не ми говореха. Други ми се сториха симпатични. А съвсем накрая имаше едно червено лисиче, което се бе показало през въображаем прозорец и опашката му висеше през него. Може би случайно, от горния етаж бе увиснала някаква жица, а сянката й върху рисунката ми приличаше на въже за бесене. Заедно с музиката, това ме трогна, въпреки че не съм от най-сантименталните, дори никак.
Когато бързах към къщи след трите минути „изкуство на живо“ и странната опашка преди тях, си мислех как студентите са успели да направят своите графити. Нали е забранено да се шляят без работа по улиците?! После си спомних Банкси, за чиито творби, появили се и на стената край Витлеем, и на пристанището в Херцелия, бяхме разказали по БНР още в деня,в който се появиха. Разпитвахме в околните магазинчета, молехме да видим записите от охранителните камери, но и него никой не го беше видял кога и как е рисувал. Не се знае дори кой е! Нещата се появят една сутрин и всички се втурват да ги видят. Мислех си и за това, че за да си творец не е достатъчно да можеш да твориш. То е важно, но наистина не е достатъчно. По-важното е да не можеш да не твориш! И тези млади хора го доказаха. Вероятно само този ден или може би само тези часове по обед можеше да се види тази необикновена изложба-концерт. Сигурно се е намерил някой, който да обади на властите какви нередни неща стават, и магията е престанала да се случва. На следващия ден,когато пак пътувах с автобуса, открих че там вече няма нито опашка,нито музиканти. Охранителят беше заменен с полицай. А вече и автобус няма…
Тази година в Израел са модерни видео - пърформансите. В тях оживяват картините на Ван Гог или Фрида Кало и дори посетителя може да се поразходи из тях. В стара мелница в Яфо „разцъфнат“ полски цветя прожектирани върху неравните стени и витите стълбища. Но най-необичайна е изложбата на преживяванията, свързана с космоса. А порталът към това..
Люка Дьобарг е френски пианист, когото все повече меломани по света оценяват като особено интересен интерпретатор. Достигнал е Христовата възраст от 33 години, преминавайки през какви ли не житейски премеждия, търсейки и откривайки пътя си в изкуството – и не без усилия, но с много устрем и преборване на собствените си демони. Запознахме се..
На 23 август се навършват 100 г. от рождението на изтъкнатия български композитор Георги Тутев, един от създателите на Дружеството за нова музика в България - движение, довело на българската сцена музикалния авангард, организатор на международния фестивал “Музика нова“ в София. Творби на Тутев са изпълнявани на много от фестивалите за съвремена..
Днес изтича срокът за кандидатстване за първия форум на литературните адаптации за голям екран в рамките на фестивала "Синелибри". 10 проекта ще имат своя шанс да се представят пред продуценти. Това обясни в интервю за БНР Станислава Айви от екипа на "Синелибри". "Нашият фестивал е уникален – профилът ни е в адаптациите. Това прави..
Пианистката Венета Нейнска и цигуларят Иван Стайков тръгнаха на турне в четири крайморски града. В рамките на една седмица те ще представят пред публиката програма, наречена "Покана за танц", а началото беше поставено в град Шабла на 20 август. Венета Нейнска е създател и директор на Sofia Art Institute, който организира проекта "Концерт с история"...
" Светлината е уязвима, мракът я заобикаля, но все пак тя е по-силна ...така е и с душите на хората. А какво е понятието "копнеж" за мен - това е някакво място, за което аз не знам къде е и какво е, то е копнеж по завръщане, ти знаеш, че някога си бил, но си забравил пътя до там , припознаваш го на разни места, връща се в сънищата ти, сподели за..
Ако сте почитатели на клавирната музика, не може да не сте чували името на американеца Робърт Левин. През октомври той ще отпразнува своята 77-годишнина с продължаваща кариера, изпълнена с постижения и ценно наследство, което ще остави след себе си. Защото проф. Левин е отдал живота си на музиката, открил е за себе си и сега предава на..
Днес честваме 147-ата годишнина от Шипченската епопея и 90 години от освещаването на Паметника на свободата. Тържествената церемония ще започне в 11 часа..
Труден и интересен сезон предстои на столичния Театър София. Въпреки че обикаляме сцените трябва да имаме добро производство и да покажем..
Плевен е домакин на национално състезание по дебати . Днес и утре 20 отбора от ученици и студенти от цялата страна ще премерят сили в надпреварата..