Свети Георги е един от най-почитаните светци в България. София се слави и с още трима местни светци с това име, а самото име Георги е едно от най-разпространените мъжки имена в България. Множество църкви са посветени на светеца-войн, убит заради вярата си в 303 година в град Никомедия (днешен Измит в Турция) – тогавашната източна столица на Римската империя. Само десет години след мъченическата му смърт настъпва коренна промяна в отношението към християнството – провъзгласен е Медиоланският (Миланският) едикт на съуправителите на империята Лициний и Константин, бъдещият император Константин Велики, който обявява християнската вяра равноправна с другите религии. Този едикт всъщност е дословен препис на едикта на император Галерий от 311 г., провъзгласен в Сердика, днешна София.
Този древен град, в който Константин Велики си е построил резиденция и говорил за него като за „своя Рим”, пази и до днес една от най-старите църкви на името на Свети Георги, позната под името „Ротондата Свети Георги”. Самата сграда е най-старата сравнително добре запазена антична постройка в София, която от почти 1700 години е ням свидетел на събитията в града. А може би и не толкова ням? От както археолози и историци я проучват от началото на ХХ век, тя е издала много тайни, но е поставила на учените също и много загадки… Една от тях всъщност е първоначалното предназначение на сградата.
По архитектурните си характеристики и намерените при разкопки монети, ротондата „Свети Георги” датира от началото на IV век. Тогава градът е бил впечатляващ – с множество обществени сгради с пищни мраморни фасади, като храмове, бани и административни постройки, възникнали в предишните два века, т.е. откакто в 106 г. е била провъзгласена за „муниципия” и става столица на провинция Вътрешна Тракия. Но по времето на император Константин вече се строи почти само с тухли и ротондата е добър пример за новата архитектура. Самата сграда стъпва върху основите на по-стари постройки, намиращи се в административната част на Сердика – днес известна като „Константиновия квартал”. До ротондата се е намирала заседателната зала на градския съвет, подобна на закрит малък театър за музикални представления. Ротондата Свети Георги е единствената оцеляла до днес сграда от този ансамбъл.
За какви нужди е строена ротондата? Запазени са оскъдни фрагменти от първоначалната живописна украса – растителни орнаменти и декоративно надиплена завеса, които обаче не подсказват с нищо за нейното предназначение.
Оказва се, че ротондата е най-високата и доминираща част, останала от цялата сграда. Планът прави впечатление със сложността си и с умелото съчетаване на пространствата, така че стените да не са по-дебели от 1,55 метра. Отделните помещения на сградата са подредени симетрично около оста изток-запад, съответстваща на правоъгълната улична мрежа. Кръглото помещение (ротондата) е с диаметър около 9,50 метра и височина 14 метра. Осветява се от осем големи прозореца, по-късно стеснени. В диагоналите на кръглото помещение се намират полукръгли ниши, а на изток една почти квадратна апсида. Има и странични помещения с множество ниши врати. Всички помещения са били засводени.
Първите проучвания на ротондата „Свети Георги” предприема видният български историк и археолог проф. Богдан Филов през първите десетилетия на XX век. Изследванията си публикува 1933 година и е на мнение, че става дума за римска баня. Но той греши, защото заключенията му се опират само на частични разкопки. Филов предполага, че разкритите помещения са част от цялостна сграда, в чиито ниши е имало малки басейнчета, което личи и до днес. Самите помещения са имали подово отопление (хипокауст) – задължително за всека римска баня. Откритото е напомняло на Филов за подобен род помещения в много други римски бани, като например внушителнитв терми на император Каракала в Рим, построени 100 години преди ротондата в Сердика.
През 1939-40 са предприети по-мащабни проучвания, които изясняват, че липсват задължителни за една римска баня помещения, а предполагаемият хипокауст се оказва съоръжение срещу високите подпочвени води, които до днес затрудняват строителите. Оказва се също, че използваната в басейните вода не се е отвеждала в канализацията. Но за какво са служели тогава басейните? В турски източници се говори за „чудотворен кладенец” източно от ротондата, който бил отдавна познат. Въз основа на това някои историци са на мнение, че това аязмо е съществувало още от древността, а ротондата „Свети Георги” е била сградата, в която се е пренасяла чудодейната вода и от която хората са могли да черпят. Такива сгради към лековити извори има и в християнско време, например близката софийска църква „Света Петка”, в чието предверие и до днес блика лековита вода. Аргумент в подкрепа на тази теза е съществувалата врата в апсидата на ротондата, която извежда на изток, където се е намирало аязмото. Подобна врата в олтарно помещение, която води директно навън, е нещо необичайно и не може да се обясни… освен с простата причина, че става дума за строителен отвор, който при завършването на сградата е зазидан.
За какво тогава са служели тези басейни и самата сграда? Друго предположение е, че ротондата е била посветена на християнски мъченици (мартирион), а в самите басейни се е извършвало ритуално измиване на мощите. До преди 100 години в България се е практикувал древен обичай: изкопавали костите на починалите и ги измивали ритуално с мляко и вино, след което ги полагали в костницата на някоя църква. Изглежда логично, но само след около 50 години след построяването й, ротондата е била вече кръщелна (баптистерий). След обявяването на християнството за държавна религия в Римската империя в края на IV век, нуждата от такива сгради нараснала много, защото хората се кръщавали масово. За тази цел към ротондата е пристроено голямо предверие, а в нишите на старото са обновени басейните. Смяната от „мартирион” към „баптистерий” изглежда невероятна, което поражда хипотезата, че сградата е служила още от самото начало за кръщелна. И наистина има много примери от онова време за кръщелни с кръгло централно помещение. Но в софийската църква басейнчето за кръщаване не е в центъра на кръщелната, а обрядът се е извършвал в няколко басейнчета в нишите. Това е единствен подобен известен случай. А може би и тезата за баптистерий е погрешна. Не е ясно и от кога и защо църквата носи името на Свети Георги.
Съдбата на сградата е била превратна. След построяването ѝ е използвана по-малко от 200 години. Куполът, както и сводовете на страничните помещения са паднали и дълги години е била в руини. Историци предполагат, че това е станало при нашествията на готите в края на IV и на хуните през V век. По вероятно е, сградата, както и много други да е станала жертва на земетресение, като това от 518 година. Едва в Х век, когато Сердика е вече в границите на Първото българско царство, сградата е възстановена като храм, наново изписана и по-късно провъзгласена за митрополитска църква.
По време на турското владичество е превърната в джамия и чак след възстановяването на българската държава е възстановена старата функция на сградата.
Днес ротондата „Свети Георги” лежи почти скрита зад големи сгради от времето на сталинизма, но остава една от архитектурните перли на българската столица, както и все още извор на загадки…
Снимки: архив
На 24 юли отбелязваме 170-годишнината на родения във Виена чешки историк, славист, библиограф и почетен член на Българската академияна науките. Той е син на историка Йосиф Иречек и внук на бележития славист Павел Шафарик. Завършва история във философския..
Селище на куманите откриха това лято археолози от Историческия музей в Горна Оряховица при проучванията на средновековен некропол, източно от тракийската крепост Ряховец, предаде кореспондентката на БНР Здравка Маслянкова. Археологическият обект е..
На 20 юли (по Юлиански календар) 1903 г. македонските българи грабват оръжие, за да поправят една историческа неправда, причинена от Берлинския конгрес през 1878 г. Разпокъсването на българското етническо землище след Руско-турската освободителна война..
На днешния ден преди 90 години е извършено освещаването на Паметника на свободата на връх Шипка. Той е издигнат в памет на загиналите герои на..