От 30 април до 31 май в Софийската градска художествена галерия може да се види изложбата „Ретроспектива” на известния илюстратор Ясен Гюзелев. Той е син на прочутия български бас Никола Гюзелев, който също е завършил Националната художествена академия в София. Неин възпитаник е и братът на Ясен Чавдар. Каква ключова дума, освен „талант”, бихме избрали за творчеството на Ясен Гюзелев? Въпросът е към куратора на изложбата Красимир Илиев:
Например любопитство към историята на изкуството, защото той представя много често в работите си различни епохи. И всъщност, още в гимназията започва да прави композиции, в които персонажите му са от различни времена. Той обича да смесва времената, а и творчеството на стари майстори със своето. Особено в ранните години, когато голямата библиотека на баща му е била в неговите ръце и той има възможност да гледа уникални книги, да ги изучава и да се пристрасти към историята на изобразителното изкуство. Например в „Пинокио” има малки картини, които са почти незабележими, защото са много фино нарисувани. Те са от различни сцени, от творби на Леонардо, на Мазачо.
Ясен Гюзелев има късмета да завърши Художествената академия в зората на промените. Мнозина от неговото поколение избират да заминат в чужбина. Отива в Италия, защото вече е живял там с баща си, познава страната – отбелязва Красимир Илиев. – Обича ренесансовото изкуство, може да се каже, че дори е пристрастéн към него. Италия е естествената среда за началото на неговата творческа кариера.
Ясен Гюзелев работи за различни издателства. Илюстрирал е произведения като „Пчелната царица” от братя Грим, „Артур и Ескалибур”, „Рожденият ден на инфантата”, „Дама пика”, „Орфей и Евридика”, „Сократ”. Книгите, върху които е работил, са отпечатани на повече от 10 езика, сред които например са китайският и корейският. Само „Алиса в страната на чудесата” има седем издания до този момент на различни езици. Очаква се ново през май у нас. То ще бъде последвано и от „Алиса в огледалния свят”.
Художникът има много отличия от международни конкурси в Европа и Америка, сред които са призът на Buchkunst foundation, Германия (1997); Сребърен медал от Асоциацията на илюстраторите, Ню Йорк (2004); наградата на българското издателство „Хр. Г. Данов“ за „Алиса в страната на чудесата“ (2010).
Според Красимир Илиев обикновено художникът потъва напълно в това, което прави. И не мисли за следващата крачка.
В момента той работи по „Декамерон” и е напълно „потопен” в Бокачо – посочва изкуствоведът. – Всъщност, това е и неговият метод. Разбира се, имало е случаи, когато се труди паралелно и по друга творба. Например, върху „Алиса в страната на чудесата” той работи в продължение на четири години. Естествено, той рисува и други неща междувременно. Неговият метод е такъв – той „потъва” в автора и се опитва там да намери и себе си. Защото това е всъщност уникалното на илюстрованата книга – човек участва в едно произведение, което е съставено от двама автори – писателя и художника. Но при Ясен нещата стоят така – той се опитва да излезе от маниера, с който е работил досега и да започне нещо съвсем наново. Нещо различно, повлияно от автора на текста. И понякога издателите са споделяли, че не са много щастливи от това, защото те обичат да им е ясно, че този илюстратор ще направи това, което те са видели в предишната му книга. А Ясен рисува нещо, което за тях е неочаквано и понякога са разочаровани. Но той казва, че ако се повтаря, ще стане скучен на самия себе си.
В изложбата са показани илюстрирани от художника книги с издания у нас и в чужбина, подготвителни рисунки и илюстрации, постери и създадени от него карти Таро.
Броени години преди да усетим полъха на свободата, достигнал и до нас с рухването на Берлинската стена, музиканти, художници, писатели, театрали се изявяват за първи път на сцените на фестивала "Аполония" в Созопол. Известната по онова време с..
Фестивалът "Тракийски мистерии" за четвърти път ни връща хилядолетия назад по нашите земи с възстановки, в които зрителите не просто се докосват до ритуалите, бита и вярванията на древни племена, но с помощта на художествени похвати стават..
Още от 2019 г. във Варна функционира училище, чиято цел е да пребори стереотипите и представата за графитите като за нещо грозно, мръсно и неразбираемо. Подобно, разбира се, е и отношението към графити-артистите, които, в най-добрия случай, са смятани,..