Не търсете превод в речника на If I love grad, защото няма да го намерите. Това е чувство, което ще усетите, ако попаднете в Ивайловград. Едно място, откъдето не искаш да си тръгнеш, където се чувстваш спокойно и уютно, далеч от обичайната глъчка и напрежение. Съвсем наблизо тук е събрана история от цели епохи. Следите от първата са тракийските мегалитни кръгове и гробници. След траките тук идват римляните, за които ни разказва античната вила „Армира” – с великолепните си мозайки от късната римска епоха. Наблизо е крепостта „Родостица”, за която знаем, че през 9-10 век е била най-южната за българската държава. Намирала се е само на 30 километра от Одрин и е пазела древния път по поречието на река Арда, който минавал през Родопите. И още една крепост – „Лютица” – мраморният град, съществувал между 11 и 17 в., приютил спомена за българския цар Калоян и неговия поход към стените на Адрианопол /Одрин/.
Стигането до „Лютица“ и по-скоро до Ивайловград е също част от приключението, защото, преди да пътувате във времето, трябва да изберете как да стигнете до желаната дестинация. Имате две възможности – или да останете на българска територия, или да изберете пътя през Гърция, който е с около 20 км. по-кратък. Според местните, пътят през България е такъв, че по него минава единствено кметът на града. Послушахме ги и за всеки случай поехме по пътя през Гърция. Пътувайки, не спряхме да си задаваме въпроса защо до един български град е по-пряко да стигнеш през граничен пункт и съседна държава? В този регион туризмът и земеделието са основен поминък за населението, но безработицата надхвърля 20%. Голяма част от селата отдавна са пусти. Но и тук срещаме хора с дух и позиция, които връщат надеждата, че въпреки трудностите, районът не е обречен и има потенциал за развитие. Една от тях е Димитрина Стефанова, управител на хотел в града, която е избрала да се пресели в този край, макар да е от Сливен.
Моята история е, че дойдох като турист в този малък, но прекрасен град. Нас, жените, ни задържа или любовта, или нашата природа да се влюбваме в красивото. При мен беше и двете, тъй като открих и любовта на живота си. Ивайловград е запазил традицията, морала и принципите си. Виждам, че в големия град това е дефицит, тъй като хората масово желаят да бъдат комерсиални, а забравят за малките неща в живота. Когато дойдох тук, трябваше да отразя този град и спецификата му. If I love grad ми хрумна, защото исках да е нещо различно. Исках да покажа, че ако ние обичаме града си, трябва да бъдем пример в този град. Да помагаме на доброто да се развива, на младите хора да останат. Аз работя сред хора и виждам как те идват масово да разгледат това, което е останало тук, като нещо уникално за нашата страна.
If I love grad – Още щом чух този неологизъм от български и английски, се замислих колко от нас всъщност обичаме градовете, в които живеем. Чувстваме ли се добре в тях и помагаме ли им да станат по-добро място за живеене? Някои от хората, живеещи далеч от комерсиалното и показността на големия град, ценят повече онова, което имат, дори да е малко. Те обичат своя град или село и искат те да бъдат добре устроени и подредени, да се развиват. Според Димитрина в Ивайловград, както и на други места в страната, проблемите са в отношенията между хората и враждите помежду им:
Тук има различни етноси, които, вместо да се подкрепят един-друг, да се обединяват, се разединяват. Типично по български, те са добре, когато другият е зле, което е жалко. Може би такъв е манталитетът. Да се сравняваме, да гледаме навън и никога да не оценяваме това, което имаме.
Страхът, завистта и омразата са онези пречки пред нас, които ни спират да направим родината си едно по-добро място за живеене. Защото всяка голяма промяна започва като серия от малки крачки, които правим ние. Димитрина обича своя град и се надява с действията си да му помага да се развие и промени към по-добро. Затова за нея частичката If – „ако” – може да отпадне.
Снимки: bulgariatravel.org и архив
Любимият на малки и големи Фестивал на цацата поставя началото на морските приключения в курортното селце Кранево! Атрактивна програма, много музика, танци, игри и богата кулинарна селекция очакват гостите край северния ни черноморски бряг от 14..
За нас, българите, Батак е град-светиня! И до днес в него отеква ехото от трагичните събития, свързани с Априлското въстание през 1876 г. , когато по-голямата част от невинните жители на родопското градче са посечени от османския поробител –..
През това лято гостите на община Чепеларе ще могат да разнообразят ваканцията си сред красивата природа на Родопите с още един планински маршрут. Става дума за новата туристическа пътека "Пещерната лаборатория, Старата граница, пещера Топчето, пилон..
Казват, че за да опознаеш дадено място, трябва не само да го видиш с очите си, но и да го вкусиш с небцето си . Всяко българско село, всеки град или..