Сякаш съм предприел дълго, красиво пътешествие, което ми се иска никога да не свършва – това са думи на датчанина Симон Льонбах, отправени с признателност към учителя му – прочутия кавалджия Стоян Величков. Случайно попаднал запис от плоча на именития музикант спечелва сърцето на датчанина, който чувства страната ни като втора родина. Така българският кавал става за Симон Льонбах извор на непрестанно вдъхновение и пътеводна звезда в живота.
За себе си, за българското си началото в музикантско си посвещение, той разказва на нашия език:
От много години се занимавам с българския език, българската култура и музика. Всичко започна през 1982 г., когато бях във Велико Търново на летен семинар да уча българска филология. По това време бях запален по фолклора на латинските народи. По време на семинара имахме уроци по традиционна култура и музика и тогава чух една бавна мелодия на кавал, от която „полудях“от възторг. Реших, че трябва обезателно да свиря на този инструмент, който извайва художествени украшения и има невероятен звук. Отидох в магазин и си купих кавал, но не толкова качествен. Познавах класическата флейта, южноамериканските флейти, ама не бях видял как се надува кавалът. Две години по-късно имах голям късмет. В София се запознах с най-големия кавалджия на всички времена – Стоян Величков. Свързах се с него, а той ме посрещна много мило и ми даде много кураж да продължа. Започнахме с чудната мелодия „Любила Сафета“, в която бях влюбен от плочата. След още две години работихме сериозно цели 2 месеца и бе поставена базата на моята кавалджийска техника. Имам кавалите на Стоян и това за мен е огромна ценност.
Симон Льонбах разказва и за своята професия, за дейността си катопосланик на българската култура и изкуство в Дания.
Сега работя като учител по датски език на чужденци, които живеят и учат в Дания. Има хора от цял свят. Радвам се, че от време на време уча и българи. Любопитно им е, че имат учител, който знае български. Аз съм председател на културното дружество „Дания-България“, организираме празници, културни събития, филми, които разказват за България. Наскоро имахме среща с писателя Георги Господинов. Беше в гр. Орхус и имахме случай да поговорим с него. Има и нещо много интересно – в Орхус има три места с български имена: голям павилион, който се вижда от морето и се нарича „Варна“. До него има клуб, който се нарича „Силистра“. Имахме и клуб, който се наричаше „Марица“. Всичко това става, благодарение на един датчанин, който е участвал в Освободителната война през 1877-78 г. в руската армия и е бил много запален по България. А когато купил част от Орхус, дал тези български имена.
Дом на културата "Средец" в София отбелязва своята 50-годишнина с поредица музикални събития под надслов "Остров на музиката". По този начин ДК "Средец" дава сцена на доказани и млади професионалисти – певци и инструменталисти в различни..
В град Аксаково, област Варна, е създадена първата в България гайдарска група само от момичета. Това съобщи Никола Георгиев, ръководител на Гайдарска школа "Тракия", към която е сформиран съставът. Ивелина, Сияна, Сара, Калина, Цветелина и Виктория..
Магичната музика на група "Терпентина" напоследък ни вълнува все по-често, особено след излизането на дебютния ѝ албум "Носталгия". Макар че е във фокуса на медийното внимание от около две години, групата съществува отдавна. В състава ѝ влизат Иван..
Британската поп звезда Ед Шийрън ще изнесе концерт в София на Националния стадион "Васил Левски" на 31 август като част от турнето си "+ - = ÷ x"...
Ева Бел и Емин, които са сценични партньори и пеят заедно по участия, наскоро записаха съвместната си песен "Имам всичко". Познаваме Емин..