На церемония в Националния исторически музей, служебният премиер Гълъб Донев отличи бележития филмов режисьор акад. Людмил Стайков с държавната награда „Св. Паисий Хилендарски“. В присъствието на дейци на науката и изкуството, при връчването на наградата министър-председателят отбеляза, че най-добрият урок, който е научил от акад. Стайков, е че човек не трябва никога да губи връзката с другите хора и техните проблеми. От своя страна акад. Стайков, който навърши наскоро 85 години, отбеляза, че наградата го приобщава към творци, към които изпитва дълбоко уважение и преклонение. „Само държава, която отделя внимание към духовната сфера, има бъдеще“, каза още режисьорът по време на церемонията.
Известният филмов режисьор е отличен за своя принос за развитието на националната културна идентичност и духовни ценности. Той е преподавател в Националната академия за театрално и филмово изкуство „Кръстьо Сарафов“ (НАТФИЗ) и сред основоположниците на кинообразованието в България. Филмите му, сред които трилогията "Хан Аспарух" и "Време разделно", представят България на десетки международни фестивали по цял свят, а самият акад. Стайков е носител на множество награди, а също и на ордена „Академични палми“ на Франция.
Годишната държавна награда „Св. Паисий Хилендарски”, учредена през 2000 година, се присъжда за стимулиране на български творци и изпълнители на произведения, свързани с българската история и традиции.
Националният литературен музей отбелязва 174 години от рождението на Иван Вазов. Честването преминава и под знака на кръглата годишнина от първото самостоятелно българско издание на романа "Под игото“, публикуван през 1894 г. от издателство "Т. Ф...
Данни от преброяването на населението у нас, проведено през 2021 година, сочат, че в страната живеят 654 547 лица, които имат призната трайно намалена работоспособност или степен на увреждане. От тях 22 248 са деца, а 632 299 са лицата на възраст 16 и..
"По един уникален начин е намерено, как всеки сектор в културата да се финансира погрешно. Хората на изкуството в момента работят точно като фабрики и вместо да създават вкуса на обществото, те са принудени да се водят по този вкус, за да спечелят повече..