С архитектурното си великолепие Дворецът на културата в Перник е един от символите на града. Вече 60 години за перничани това е духовно средище, място, в което общуват с националните и световните културни ценности и традиции. Мнозина са прекрачили прага му, за да влязат в света на музиката, танца, художественото слово, изобразителното изкуство. Изкушените, открили възможността да развиват своя талант, се включват в професионални и самодейни форми на обучение. Оттук тръгва професионалният път на български творци, достигнали в годините световна слава. Дворецът дава сцена на видни музиканти, поети, писатели, художници, интелектуалци.
За миналото и бъдещите инициативи на многобройните художествени състави разказва директорът на Двореца на културата Петьо Фетфов:
На 10 февруари 1957 г. Дворецът на културата е открит като сграда. Тя е уникална, но още по-уникални са съставите в нея. Духовият ни оркестър е създаден през 1902 г. и е престиж за институцията. Участва във всички прояви на града, гостувал е в много европейски страни. Дълги години диригент беше Христо Тонев, а сегашният е Трифон Трифонов.
Гордеем се и с камерния оркестър „Орфей“, който обогатява музикалния живот на града ни. Създаден през 1971 г. от Райчо Христов, съставът е изнасял концерти у нас и в Германия, Холандия, Норвегия, Гърция… Традиционните матинета, в които участва, се посещават от постоянна публика, популярен е в цяла България. Третият оркестър, но не и по значимост, е народният, Съставен е от професионални музиканти преди около 60 години.
Нашият ансамбъл за народни песни и танци „Граовска младост“ е отличен с много награди: златен диплом от Португалия, грамоти от различни фестивали в Европа, осъществил е турнета в Европа и Северна Америка. Фолклорните състави на Двореца често гостуват на българите, останали за границите на България при „прекрояване“ на политическата карта. Преди по–малко от месец гостувахме на наши сънародници в Звонци – село, населено от българи, останали зад границата след Ньойския договор (1920 г.). Често гостуваме и в Република Македония.
Към съставите на Двореца е и камерен хор „Иван Топалов“, създаден през 1987 г., той носи името на първия си диригент. Участва в много концерти, а миналата година осъществи успешно турне в Италия. Имаме още и общинска школа по изкуства. Над 100 деца изучават музикални инструменти – пиано, китара, цигулка и др. Интересът е голям, тъй като Дворецът организира конкурс за изпълнители на класически инструменти. Тази година той се провежда на 28, 29, 30 април. Участват малки изпълнители от цялата страна, имаме гости от съседните – Македония, Сърбия, а миналата година – и от Прибалтийските републики. Традиционно организираме и „Ноемврийски музикални дни“. Миналата година бяха открити с концерт на световно известната пианистка Ива Въгленова. Тя живее в Париж, но е започнала музикалната си дейност в Двореца на културата. Това е едно от имената, донесли международна слава на България. За 60-годишнината дойде от Лондон джаз певицата Маринела Пашова – също свързана с Двореца. Тук е работила популярната народна певица Гуна Иванова, както и един от най-добрите акордеонисти на България – Иван Иванов, Кирчо Методиев – блестящ изпълнител на наши народни песни и много други. На 21 април предстои концерт на духовия оркестър с оперната прима Елена Механджийска. Всички, които се интересуват от нашите програми, могат да се информират от сайта на Двореца.
Снимки: личен архив
Броени години преди да усетим полъха на свободата, достигнал и до нас с рухването на Берлинската стена, музиканти, художници, писатели, театрали се изявяват за първи път на сцените на фестивала "Аполония" в Созопол. Известната по онова време с..
Фестивалът "Тракийски мистерии" за четвърти път ни връща хилядолетия назад по нашите земи с възстановки, в които зрителите не просто се докосват до ритуалите, бита и вярванията на древни племена, но с помощта на художествени похвати стават..
Още от 2019 г. във Варна функционира училище, чиято цел е да пребори стереотипите и представата за графитите като за нещо грозно, мръсно и неразбираемо. Подобно, разбира се, е и отношението към графити-артистите, които, в най-добрия случай, са смятани,..