Във въртележката от политически новини около приемането на България в Шенгенското пространство и условията на Австрия това да се случи, в края на декември в Българския културен институт "Дом Витгенщайн" във Виена бяха показани премиерно късометражните филми "Поли Валента от Виена” и "Aз, меланжът”. Истории за един народ, прекрачил границите на родината си, на културата си, на себе си понякога, но успял да заживее подредения и светъл живот от своите мечти. Истории, посветени, вдъхновени и изследващи съвременната българската общност в Австрия. Двата филма, дело Мартина Шопова-Янев**, са реализирани съвместно с блога "Меланж Булгарен", най-старата българска медия във федералната република, и са част от проекта им "Българите в Австрия – портрет в 21 век”. Филмите вече са качени за свободно гледане в youtube страницата на "Меланж Булгарен", а до седмици ще бъдат субтитрирани и на английски език.
"Идеята за създаването им се роди спонтанно след разговор с редактора Елица Ценова в търсене на нови и различни форми за привличане на по-млади ползватели на медията" – разказа специално за Радио България авторът на късометражните филми Мартина Шопова.
"Дойдох тук, за да почувствам истинска връзка с България"*
Самата Мартина от седем години живее със семейството си във Виена и вече се чувства част от родната общност там. "Тя е достатъчно голяма, че всеки да намери своето малко българско семейство тук" - казва ни тя.
"Има магия в Австрия и тя е в географската й близост. От моята къща във Виена до моя дом в София са точно 1000 км. – разстояние, което в днешно време, макар и със задръстванията по границите, можеш да минеш с кола за един ден. И това, мисля, прави така, че човек никога не си тръгва от Австрия. Винаги има нещо, за което да се върне. И понеже аз имам опит от друг живот в чужбина - живях в Бордо като студент преди двайсетина години, си давам сметка, че и годините бяха други, но и разстоянието беше друго. Помня тогава усещането за откъсване и за раздяла, което беше неописуемо по-голямо в сравнение с това, което изпитвам сега, а именно – нямам такова. И близостта на Австрия е причина никога да не искаш да я напускаш."
"В Австрия съм засега и така вече 42 години"
Според данни на статистическата служба на Австрия към 2023 г. българите в страната са 38 469. Най- много са сънародниците ни във Виена – 22 552, следвани от тези в Тирол – 2 965 и Долна Австрия – 3041. Филмът "Aз, меланжът" е визуална интерпретация на резултатите от проучване, проведено сред читателите на Меланж Булгарен през пролетта на 2023 г., с участието на близо 1000 българи. То няма претенции да бъде представително, казва ни Мартина, но уточнява, че има цялата характеристика на такова и представя образа на българина в държавата. А изненади от получения образ не липсват.
"Да, изненада ме, че е толкова женски, повечето от откликналите на анкетата бяха жени. Изненада ме с това, и тук има кореспонденция между двата филма, че българите тук са наистина поливалентни хора. Те идват да правят едно нещо и изведнъж, като започнеш да разговаряш с тях, разбираш, че те всъщност имат много развито хоби, имат втора професия, но тя не е просто за допълнителни доходи, а защото са получили възможност да се обучат и посветят на нея и това им е отворило нова врата. Повечето хора, с които се срещам и общувам, а те са от всякакви професионални прослойки, правят по много неща едновременно. И това е нещото, което излиза като червена нишка в цялата история на съвременните българи в Австрия."
"Да си българин във Виена не е лесно! Трябва много да работиш и да се доказваш, но не е невъзможно да успееш"
Така Мартина Шопова открива и своята героиня във филма "Поли Валента от Виена" – арх. Паулина Владимирова-Ципфел. Родена в Хасково българка, със забележителна кариера, която минава през някои от най -впечатляващите архитектурни обекти във Виена от началото на века, казва режисьорката. Архитект Владимирова е част от екипа, отговорен за трансформацията на Газоментъра във Виена – огромен проект от четири стари резервоара за коксов газ в австрийската столица, които в края на XX и началото на XXI век са преустроени в квартал от сгради с жилищно и бизнес предназначение.
"Дойдох тук, за да почувствам истинска връзка с България"
"Във Виена има страхотна българска общност. Има хора, които се занимават с изкуство, с наука, с политика. Има много видими хора, които всеки в общността, а и извън нея познава. Аз обаче исках да намеря човек, които не е медийно познат, но за сметка на това, вярвам, представлява някакъв обединител за българите тук. Имах няколко души наум и Поли беше една от тях. Обединяващият елемент при нея е, че от една страна тя е тук от много отдавна и е минала през много премеждия и препятствия в своя живот и като студент, и като майка, и като жена от друга култура, и като професионалист. В цялата й история могат да се припознаят много хора, които са емигрирали преди приемането на България в ЕС. От друга страна, Поли е изключително активен гражданин. Тя е един от хората, благодарение на които се отварят много повече избирателни секции в Австрия след 2016 година. Ние сме една от държавите, в които има най-много български избирателни секции в чужбина – на последните бяха 16. И тя прави този процес възможен, като информира българите тук, че с определен брой заявления те могат да изискват отварянето на изборна секция в тяхното населено място. Поли и нейни съмишленици правят по-лесен пътя за вот на българите в чужбина, което на фона на 2 милиона българи по света не е малка електорална тежест" - разказва Мартина Шопова.
"Каквото и да постигне човек в чужбина, родината е една"
За изборите, гражданското общество и успехите си по трудния път, далеч от дома арх. Паулина Владимирова-Ципфел разказва във филма "Поли Валента от Виена". А пътят продължава. Самата Мартина загатва за Радио България, че има идеи за поне още три подобни визуални проекта. "Два от тях пак са свързани с българската общност, но вече не в български контекст" - казва тя и признава, че е случила на интересно политическо време в Австрия след пристигането си в края на 2016 година. Интересува се от вътрешната политика на страната, в която живее и която в последните месеци е важен елемент за развитието на нейната родина –България. Но докато новите проекти станат факт си пожелава повече оптимизъм през новата година и много любопитство. Защото е напълно убедена, че именно любопитството ни движи напред.
*Цитатите са на българи, участвали в проучването на блога "Меланж Булгарен" и са част от филма "Аз, меланжът" на Мартина Шопова-Янев
**Мартина Шопова-Янев е учила в Консерваторията в Бордо, Франция и е завършила Публицистика и Комуникации във Виенския университет. В България дълги години работи като журналист и водещ в национални и частни телевизии.
Снимки: "Меланж Булгарен", Youtube /Melange BulgarenБългарското дружество “Кирил и Методий” от аржентинския град Комодоро Ривадавия се включва в панаирното дефиле на фестивала “Експо Турисмо” на 11 август, съобщиха от настоятелството на българското сдружение. На дефилето под мотото “Разходка по света с..
Тазгодишното издание на конкурса "Приказки за киселото мляко" е посветено на 40-годишнината на Българското училище " Д-р Стамен Григоров" в Женева. Основната идея на конкурса е да стимулира творческия потенциал на всички родолюбиви..
Близо хиляда деца от повече от 20 страни откликнаха на призива на Изпълнителната агенция за българите в чужбина с думи, четка или песен да разкажат за своето любимо място в България – там, където се чувстват най-щастливи. Пресъздавайки красотата на..