"И като дойдоха при Иисуса, намериха човека, от когото бяха излезли бесовете, седнал при нозете Иисусови, облечен и със здрав разум; и се изплашиха… И целият народ от Гадаринската околност Го молеше да си отиде от тях; понеже бяха обзети от голям страх" /Лука 8:35,37/.
В Евангелието често четем за това как към Господ Иисус Христос се обръщали различни хора: с молби, с въпроси, с искания или даже с упреци и укори. Ето нещастният баща на болния юноша говори със сълзи в гласа, с надежда и в същото време със съмнение: "Вярвам, Господи, помогни на неверието ми!" А ето римският стотник, който иска от Господа да изцели неговия слуга – той не храни никакви съмнения. Стотникът казва: "Както аз заповядвам на своите войници, така и Ти имаш власт да заповядаш болестта да остави моя любим слуга". А друг идва и пита: "Какво да сторя, за да наследя живот вечен?" Трети идва да благодари за извършеното от Господа изцеление. И всеки от нас, четейки Светото Евангелие, лесно може да познае себе си в един от тези хора, защото така и ние често продължаваме да се обръщаме към Господа.
Но в днешното евангелско четиво ние чуваме удивителна, странна, даже непонятна молба към Господа: гадаринските жители Го умоляват да си тръгне от тях, да напусне пределите на Гадаринската околност. Когато Господ Иисус Христос стъпил на гадаринския бряг, към Него се приближил един човек, обсебен от бесове и умът, и сърцето му, и плътта му били обхванати от разрушителна сила: никакви човешки усилия или хитрини не можели да го озаптят, той разкъсвал оковите, освобождавал се от всякакви ограничения и прегради, които се стараели да му наложат и бягал в пустинята, далеч от всички, в пустинята, където го изгаряли слънце и жажда, и живял в гробищата - там, където нищо не остава от човека, освен мъртви кости и спомени за смъртта.
Братя и сестри, Царството Небесно е най-скъпото нещо, което трябва да притежаваме и за което си струва да пожертваме всичко. Нека да внимаваме към какво привързваме сърцата си – към земните блага или към Небесното Царство, за да не изпаднем в положението на гадаринските жители, които отпратили от себе си Христос, а да молим Бог да укрепи вярата ни и да ни утвърди в решимостта ни да Го следваме. Амин.
В рубриката "Съвременна Библия" – от много време следя живота на котките в съседния на блока ни къщен двор. Обичам тези пухкави създания. Но десетилетното наблюдение потвърди съмненията ми. Котките не се интересуват защо са дошли на този свят, нито ги интересува накъде отиват. Също така има разлика в характерите на две котки, но аз не бих определила едната като по-възвишена от другата. Самите котки също не биха сторили това. За тях изразът "по-възвишен" означава по-тежък - имам предвид на килограми. По-голямата котка винаги е по-възвишена от по-малката, защото винаги може да я набие. При нас нещата определено не стоят така. Има разликата между котките и хората - нека свободно да поговорим за нея.
Слушайте ни всяка неделя сутрин след новините в 8:00 ч. и в ранното утро на понеделник от 01:00 ч. през нощта.
Проблемът с незаконните битови и строителни сметища е изключително голям, за разлика от други населени места в страната, това установява народният представител Петър Петров, след като започва да обикаля област Монтана, от която е избран. "Стигало се е дотам, че се образуват незаконни сметища с години и те се виждат даже от сателитни..
В Център за изкуство, занаяти и етнография е превърнато старото и отдавна нефункциниращо училище в село Меляне, община Георги Дамяново. Инициативата е на Чавдар Антов, художник, дърворезбар, с когото сме ви срещали и преди. Благодарение на дългогодишните му грижи сградата на учебното заведение е спасена от разруха, каквато е съдбата на много..
"Близостта ражда презрение… и деца!" Не помня кой го беше казал, но е онова, за което първо се сетих, докато четях разказите от сборника „Жени без мъже“ на Анелия Гешева. А какво се ражда след презрението – когато една жена избере да остане само със себе си? Когато изгуби или съвсем умишлено пререже всички връзки? Раждат се истории, пълни..
Българската музика играе важна роля в живота на младите хора. Тя предоставя платформа за самоизразяване, идентификация и социална ангажираност. Въпреки влиянието на чуждестранната музика и глобалните тенденции, българската сцена е успяла да създаде собствено звучене и да стане част от културния живот на новото поколение, част от което са Филип Донков..
В Деня на програмиста, 12 септември, разговаряме с Емилиян Кадийски от Враца. Той се занимава с програмиране, организира курсове по специалността, участва и в софтуерни компании, част е от екипа на Враца софтуер общество. По думите му, продуктите създадени от програмисти може да бъдат срещнати във всяка една сфера. Въпреки че интересът към..
На 12 септември се навършват 80 години от рождението на американската диско – соул звезда Бари Уайт. Дълбокият му "кадифен" глас и до днес докосва всяко женско сърце. Казват, че ако шоколадовата торта можеше да пее, щеше да звучи като Бари Уайт. През 70-те и 80-те години на миналото столетие създава редица хитове, които до момента са в плейлистите..
Броени дни преди откриването на новата учебна година, в училищата кипи трескава подготовка. Довършителни ремонти и последни приготовления за първия учебен ден са в ход на много места. Във видинското Основно училище "Иван Вазов" планираните ремонти са изпълнени. Учебното заведение започва новата учебна година с готов проект за нов физкултурен..