Във времена, в които сякаш все по-малко знаем за корените си, а все повече имаме нужда да се върнем към тях, на книжния пазар в България, в самия край на 2021 г., се появи една книга, която сякаш успява да начертае тази така необходима ни пътека за завръщане към познатото, уютното и най-вече родното. Самото заглавие на книгата изкушава, но по начин, който само балканският човек би разбрал и усетил очарованието му.
Тя се казва – забележете! – "Странната география на шкембе чорбата" на автора Иван Стоилов.
Не са много историите, които можеш не само да прочетеш, но и да помиришеш, че дори и да опиташ на вкус още от първия им ред. Тази обаче е точно такава. Тя е не просто българска – тя е балканска, а границите й се простират дотам, докъдето е разпространена и рецептата за приготвяне на това уникално ястие във всичките му разновидности, с всичките му регионални специфики и тайни добавки.
Балканите винаги са били друга вселена, съществуваща сякаш в друго измерение, но в неразривна връзка с тук и сега. Те са "черната дупка" на Европа, като че ли откъснала се от третия свят и необяснимо как попаднала из тези цивилизовани ширини. Място, където сме еднакво заедно и еднакво разделени, но каквито и различия, междусъседски спорове и национални дрязги да имаме, каквито и исторически и културни (не)истини да стоят помежду ни, това никога не е било пречка да седнем на една маса, на по една… шкембе чорба.
Шкембе чорбата няма място в съвременните представи за етикет и добър вкус. Няма да я намерите в менютата на изисканите ресторанти, както няма да видите там някого като бившият затворник Петър, в износени и изцапани с пръст и трева дрехи, повлякъл на гръб съдбата си. Това специфично ястие е намерило убежище в малките закусвални със съмнителна хигиена, разположени из потайните задни сокаци на мегаполисите или дълбоко в недрата на планините, в селските кръчми, където кръчмарят с добра рецепта е по-важен дори от кмета.
Именно шкембе чорбата се явява основен герой в този малко тъжен, малко весел, но и странно мъдър роман. Шкембе чорбата като обединяващото звено между народи и религии, за което няма гранични бразди, като неразкъсваемата връзка, "ухаеща" на чесън, оцет и мляко (а понякога и на други неща, в зависимост от това в коя шкембеджийница и при кой майстор на чорбата си седнал) между урбанистичния ад на София, сокаците на Истанбул и едно забутано странджанско село, където те чака най-трудната прошка, но и най-вкусната шкембе чорба. И пак тя като онази невидима спойка, която прави Балканите и хората им това, което са.
Двамата приятели Спас и Павел са на път да осъществят проекта на живота си – проучване, финансирано лично от "National Geographic", единствено по рода си, по вкуса си и аромата си. Те ще начертаят карта, но не каква да е, а такава с най-добрите шкембеджийници на Балканския полуостров. А всъщност идеята е да се проучи и опише как – макар и уж твърде различни – тук, на Балканите, сме толкова близки, почти роднини. Обичаме и мразим, гордеем се и се срамуваме от едни и същи неща, по един и същи, човешки начин. И да се покаже, че макар и всеки сам по себе си единствен и неповторим, заедно сме твърде еднакви и най-вече единни. Че всички вървим по една и съща балканска пътека, очертана не с трохи и светещи камъчета като в приказката за Хензел и Гретел, а със ситно счукани парченца чесън, лют червен пипер (без семките, защото са признак за лош вкус) и с мляко – понякога прясно, понякога кисело, според предпочитанията на клиента.
И всичко това се случва не на чаша отлежало ирландско уиски, нито над чиния с традиционна испанска паеля, а край димяща купа с шкембе чорба, приготвена табиетлийски по рецептата на цяла върволица от поколения майстори-готвачи.
В началото на април ви срещнахме с видинчанина Мартин Цеков , който основа неправителствената организация "Видин наново" , с амбиция да подобри града и да събуди гражданското общество, правейки смислени проекти, като се надява да вдъхнови положителна промяна и чрез тези инициативи да насърчи растежа, иновациите и обновяването на Видин и..
Общо 285 души от област Видин получават подкрепа по процедура „Активно приобщаване и достъп до заетост на хора в неравностойно положение“ на Оперативна програма „Развитие на човешките ресурси“. Изпълняват се седем проекта на фирми и неправителствени организации от областта. Те са за близо 804 000 лева, каза експертът „Комуникация, информация и..
Нов социален център в Ружинци осигурява подкрепа за деца от общината и техните семейства. Предлага широк спектър от качествени интегрирани социално-здравни услуги за подпомагане и подобряване на живота на местните жители. В продължение на 30 месеца ще се изпълняват поредица от дейности, насочени към подобряване на жизнената среда. Ще се..
Патриотичният събор "Войводска вечер" организират за седма поредна година край Враца . Той ще се проведе до моста за село Згориград, в близост до местността Войводин дол, днес, 16 август, от 17:30 часа. В рамките на събора, който се организира от ВМРО - Враца ще има множество мероприятия за всички възрастови групи и музикална програма с участието..
Световен ден на калиграфията отбелязваме на 16 август. Както знаем, това е изкуството на красивото писане и представлява изкусно изписване на символи и букви, с акцент върху естетиката, хармонията и баланса на формите. Калиграфията се практикува в много култури и има дълга история, тъй като основно се свързва с религиозни текстове и..
Национален мотосъбор започва днес,16 август, във Видин . Събитието е тридневно, традиционно за мотосредите и тази година се организира за 17-и пореден път. Почитателите на високите скорости ще имат възможността да се докоснат до този начин на живот. Сборен пункт и отправна точка ще бъде панаирният комплекс "Баба Вида", каза за Радио ВИДИН Младен..
Общо 102-ма участници в международната регата ТИД пристигнаха във Видин от Ново село - първият лагер в България през Джердап 2. Във Видин останаха два дни, като през втория посетиха културно-исторически обекти. От Видин регата продължи към следваща спирка по река Дунав- град Лом. Тази година ТИД се провежда за 67-и път, но две години в пандемията..