Интервю с Erik Danielsson (WATAIN)
По-малко от две седмици останаха до третия концерт на блек екстремистите WATAIN в София. Блек церемоният, в която ще участват още BØLZER и CONCRETE WINDS, е организирана от „EventEase”. В София WATAIN ще представят албума, който издадоха точно преди година „The Agony & Ecstasy of Watain”. А самият диск е номиниран в категорията „Хард рок/метъл албум на годината” за шведския еквивалент на наградите „Грами”. Разговаряхме с Erik Danielsson – лидерът на WATAIN. А той беше спрял колата си в страни на пътя в гората близо до родния Упсала.
Интервюто с Erik Danielsson (WATAIN) е излъчено в „От другата страна” по Радио Варна 1.05.2023 година и публикувано на сайта WeRock.bg.
От другата страна - Привет, Erik, къде те намирам?
Erik Danielsson - В Швеция. Всъщност всички от WATAIN живеем много близо един до друг в гората на север от родния ни град Упсала. Цялата банда се премести извън населеното място преди четири години по време на пандемията. От тогава сме тук и е страхотно. Живеем много добре в провинцията, ако трябва да сравняваме живота в града. Перфектното място за почивка между турнетата и така с останалите от групата сме близо един до друг.
От другата страна - Важно ли е това за Вас, защото има банди, които са разположени на няколко континента?
Erik Danielsson - Разбира се, но зависи и в каква банда участваш. За WATAIN обаче винаги е било важно отношенията в групата да са много повече от репетиции и съвместни турнета. За мен ще е малко странно да имаме връзки от подобен тип в групата. За нас WATAIN е много повече от житейска мисия. Бандата е делото на живота ни, тя е живота ни. Всеки един от нас е много важен в живота на останалите. Така че определено ще заявя, че е важно да живеем на едно място. И в същото време е това важен фактор от историята на WATAIN. Заедно сме вече 25 години. Там където сме, има много работа за вършене. Постоянно се грижим за отношенията вътре в групата, за да сме сигурни, че всеки един от нас е на същата вълна като другите.
От другата страна - Миналата година издадохте албума „The Agony & Ecstasy of Watain”. Представяте го и на турнето, което ще мине през България. Според теб той продължава ли да носи същите усещания година по-късно?
Erik Danielsson - Смятам, че песните все още се усещат доста свежи. Поне за мен е така. Не ги приемам като острели. Все още има композиции от албума, които не сме изпълнявали на живо. Така че дискът е все още новия албум на WATAIN за мен, ако го сравнявам с останалите шест, които сме изкарали преди него. В „The Agony & Ecstasy of Watain” има енергия и дързост, които носят напрежение, опасност и чувство на сила. В песните се усеща една изригваща енергия, все едно лава се спука по склоновете на планината. В „The Agony & Ecstasy of Watain” присъства нещо, което не може да бъде овладяно - като ловец, който дебне плячка. В този албум има много енергия, която година по-късно продължава да изригва със същата сила. Единствената разлика за мен след 12 месеца е, че познавам песните на много по-дълбоко ниво, може би на много по-духовно ниво. Имам възможност да общувам с тях вече година и това прави разликата. Което ме кара да се чувствам по-сигурен за материала.
От другата страна - "Говорим за новия албум на WATAIN, но ако се върнеш на първия „Rabid Death's Curse”, кои червени линии продължавате да следвате от тогава?
Erik Danielsson - Интересен въпрос. Защото червената нишка трябва да е нещо като гръбнака на групата, нали така? Нещо като есенцията на WATAIN. Наистина е важно да се обръща внимание на тези неща. Според мен червената нишка, която сме запазили, са енергията, силата и мощта. От самото начало движещата ни сила е бил огънят, неоспоримата страст, която много групи някак си губят през годините, като стават по-леки и по-уморени или музикантите вече са родители, създават семейство и се хващат на нормална работа. А според мен червената нишка при WATAIN е, че все още притежаваме тази страст, този огън, който ни водеше в началото. С тази разлика, че днес той гори още по-бурно. Станал е още по-голям. Започна като свещ, а днес е огнена стихия. Той е първото нещо, за което се сещам, когато става въпрос за отличителните черти на групата. Ако говорим в музикален аспект, ние продължаваме да използваме същия език, както в началото. Още тогава бяхме навлезли много дълбоко в традициите на блек метъла и в същото време и в метъл традициите като цяло. Винаги сме били, както големи фенове на DARKTHRONE и в същото време големи фенове на MOTORHEAD или на JUDAS PRIEST. И това винаги е присъствало в музиката на WATAIN – мелодичността и по-хеви метъл страната. И, разбира се, и текстовете – те са още една червена нишка, която пресича историята на групата. Ние продължаваме да експлоатираме едни и същи теми, независимо че за тези 25 години като основен текстописец преживях толкова много неща. Но продължавам да изследвам същите обекти, да изследвам тъмната страна душата, пустошта в душите и фигурата на Дявола, която заема централно място в моята система от вярвания. И за да отговоря на твоя въпрос, през цялата ни история май има доста неща, които твърдо присъстват в групата. Което страхотно, защото не мисля, че се среща толкова често.
От другата страна - Къде се намира изворът на огъня, за който говориш? С какво го поддържаш?
Erik Danielsson - Източникът на този огън е вековното магическо преживяване, което продължава да се променя. В момента говоря на по-символично ниво. Причината, заради която запалихме огъня на WATAIN преди 25 години, може би се различава от тази, заради която продължаваме да хвърляме дърва в него днес. Но на първо място не е причината, на първо място не е и промяната, а най-важен е огънят, какво е неговото предназначение и как той се разпространява по света. Бих отбелязал, че източникът на този огън е някъде в самите нас. Това е тъмна мистерия, която се намира в нас самите. Тъмно тайнство, което искаме да изучим. За това и запалихме огъня. Така може да видим какво е съдържанието. Продължаваме с нашите търсения, продължаваме с нашите изследвания и това чувате в нашите песни, и прочитате в текстовете ни – изследването, търсенето и изучаването на това тайнство, което е заровено в нас.
От другата страна - Колко дълбоко копаете в себе си и тези, които слушат музиката на WATAIN стигат ли до значението, което сте закодирали в нея?
Erik Danielsson - Винаги се ровя и съм го правил на толкова много различни нива в самия мен. WATAIN е много добър инструмент за тези изследвания. Открил съм много неща. Някои от тях съм ги споделил в песните, други – в текстовете, а много от тях съм запазил за себе си. Дали хората, които уважават групата по една или друга причина, разбират онова, което съм открил, наистина не е от значение. От значение е, че те силно усещат онова, което им представям. Ако членовете на WATAIN стоят от едната страна на масата, а от другата са хилядите фенове, които ни ценят и ние поставим нещо на масата, всеки един от хилядите фенове ще има различно разбиране за него. Мога да поставя черен камък на масата. Тогава всеки един от множеството ще види различни състояния и форми. Някои ще коментират, че изглежда смотано, други ще кажат, че е красиво и могат да се свържат с него на по-дълбоко ниво. Това е главната идея на първо място, когато създаваш изкуство в социална среда, както ние правим. Не мисля, че разбирането на нещо е най-важно. Най-важни са усещанията и емоциите, които хората получават от WATAIN. С WATAIN не сме проповедници, които да казва на хората в какво да вярват и какво да мислят. Ние им представяме храна за мисълта им и им даваме възможност да изградят собствено мнение и емоции за нещата.
От другата страна - Твоето определение за изкуството какво е?
Erik Danielsson - Голям въпрос. За мен изкуството е резултат от творческото начало, което се заражда по всякакви различни причини. За моето творческо вдъхновение причините са духовни. Креативната ми сила е рожба на моите духовни търсения, магически, религиозни изследвания. Моето изкуство е резултат от тях. За други артисти творческа сила и вдъхновение може да са природата, пътуванията, взаимоотношенията, любовта, омразата, каквото се сетиш. Моите причини, за да съм креативен са други. Изкуството е резултат от това, какви са творческите ти търсения. Има изкуство, което за мен е безполезно и друго, което е много важно. Това зависи от творческата визия и мотивацията за неговото създаване. Някой беше казал нещо много интересно. Не съм сигурен дали съм напълно съгласен с него, но смятам, че си заслужава – целта на изкуството не е да бъде красиво или да създава красота, в която да се взираш, или хубави песни, които да накарат хората да се чувстват щастливи. Целта на изкуството е да провокира революция в съзнанията, да накара хората да се замислят, да спомага за изграждането на собствено мнение, без някой да им казва какво да мислят. Това е идеята на независимостта и свободата на индивида. Според мен това е интересен поглед към изкуството.
От другата страна - Как се запазва независимост в полит коректна среда?
Erik Danielsson - За мен това не е проблем. Хората винаги ще имат различни мнения за религията, за политиката, как да се грижат за семействата си, как да живеят живота си, как да си вършат работата. Всеки има собствено мнение за всичко. И това е чудесно. Надявам се, че нещата ще продължават в същата посока. Надявам се, че винаги ще има търкания и напрежение сред човешката раса, защото това са единствените причини да вървим напред. Ако всеки е съгласен с всичко, хората ще се превърнат в безполезна сива маса. За това и понякога си мисля, че точно това е целта на Интернет – да превърне всичко в голяма сива каша. Според мен е много по-добре, когато хората имат собствено мнение и го отстояват. Аз самият не се чувствам ограничен. Блек метълът и основната концепция на WATAIN, възможността да мога, да се изряза в границите на групата и в живота ми, това е великата свобода. Ние не робуваме на полит коректността, не сме коректни спрямо религията, в групата подобни правила не съществуват. Във WATAIN изследваме тъмната страна на всичко. А за това няма ограничения. Продължаваме да копаем и ще видим какво ще открием. Това за мен е свободата. Така че като артист се чувствам неограничен. Има разбира се и друга страна – дали си свободен в живота си, но това е друга история, за която също мога да говоря много. Когато обаче става въпрос за свободата на артиста, трябва да си безстрашен и да спреш да мислиш за онова, което мислят хората. Тогава ще си свободен.
От другата страна - Спомена Интернет. Той отрази ли се добре на метъл сцената или не?
Erik Danielsson - Питаш грешния човек, защото съм от тези хора, които биха взривили Интернет, ако съществуваше червен бутон за това. Веднага щях да го натисна. Не отричам, че от появата на Интернет в началото на 2000 година, сме спечелили, но когато става въпрос за блек метъл, дет метъл, за екстремните стилове и за хеви метъла като цяло, преди Интернет всичко беше по-добре. Днес нищо не е по-добро от ерата преди появата на глобалната мрежа. Музиката беше по-добра, отношението беше по-добро, цялата идея зад тази екстремна суб култура беше истинска и реална. Но с Интернет… Не знам, блек метълът не е получил нищо добро от него. Струпват му се само лоши неща. Но не е необходимо повече да мърморя по темата. Разбира се, че Интернетът има и много положителни страни. Но ти питаш за метъла и Интернета, а аз съм 101 процента олдскуул настроен и не харесвам онова, което става с екстремния метъл в мрежата.
От другата страна - И последно – причината за това интервю е предстоящия концерт на WATAIN в България. Той ще е трети за групата и феновете тук. Обогатихте ли ритуалите и духовното преживяване?
Erik Danielsson - Духовно преживяване! Харесва ми това определение. Ритуалите са нещо коренно различно. Те са свързани с организация и контрол. Никога не използвам думата „ритуал”, когато става въпрос за концерт на WATAIN. Наричам нашите концерти церемонии. Това е тържество, не е рок концерт. Ако отидеш да гледаш MARDUK или DARK FUNERAL, ще присъстваш на стандартно рок шоу. Но с WATAIN няма да получиш онова, което си виждал до момента. Ние прославяме първичните сили на мрака и огъня. Дори и да не харесваш музиката, по един или друг начин шоуто ни ще ти повлияе. Ние общуваме по магически начин със сили, които са много по-велики от блек метъла, много по-велики от музиката, много по-велики от това, което човешкото съзнание може да приеме. Има много по-велики неща, с които се свързваме, когато свирим на живо. Това също така се отразява и на начина, по който изглежда сцената. Ние винаги гледаме на нашата сцена като на храм, като на церемониална площадка и се опитваме да изградим атмосфера и среда, които да ни помогнат да свършим онова, заради което всяка нощ сме там. Онова, което виждаш на сцената е Храмът на WATAIN с групата WATAIN, която служи в него. Това винаги присъства във WATAIN. Имаш храм, който е магическо пространство, необходимо за дълбокото, духовно и велико дело, което сме дошли да свършим и в същото време имаш и групата WATAIN, която е дива, пиратска, рокендрол, олдскуул блек метъл същност. Винаги присъстват и двете страни. В този смисъл WATAIN има два образа – от едната страна е дивата и свирепа природа, а от другата – красивата, епична и възвишена част. Тези неща се опитваме да комбинираме, когато сме на сцена.
Има един много важен фактор - колкото и да е драматичен филмът, колкото и да е силно значението му, колкото и да е интелектуален, филмът трябва да достигне по-широка публика. Филмът трябва да има занимателен елемент. Не можем да правим филми, които само да тровят хората и да ги отчайват. Това каза режисьорът Момчил Карамитев, който е председател на..
В изложбата „Състояния“, която е подредена в Арт салона на Радио Варна до 5 септември, няма политика, екология и социален привкус. Всичко, което виждате или не виждате, се е случило дълбоко в интимния свят на съответния му автор, свят отвъд основните определителни маркери на съвременното „социално животно“. Не представя и красиви пейзажи или букети..
Интервю с Matt Harvey (EXHUMED, LEFT TO DIE, GRUESOME) LEFT TO DIE e супергрупа – трибют на DEATH. Бандата изпълнява песни от първите два албума на класиците – „Scream Bloody Gore” и „Leprosy”. В състава на LEFT TO DIE влизат Gus Ríos, свирил с кого ли не и с кого ли да, Rick Rozz, участвал и в първата реинкарнация на DEATH - MANTAS, настоящият..
Един бивш военен пилот от Варна продължава да лети, но по много различен начин. Той пуска хвърчила и им се радва истински. Това негово хоби успя да зарази цяла Варна през последните години, а вече и цялото Българско Черноморие. Юри Георгиев е човекът, който провежда Фестивала на хвърчилата. Такъв имаше във Варна, тази събота и неделя, на плажа в..
"475°C е максималната температура, измерена на Венера. Планета, богиня, закрилник, воин, многолика, многопластова, начало и край. "475°C" се казва албумът, който със силна увереност и романтични чувства създавахме през последните две години." Така Полина и Фенги описват новия албум на Polina , който излезе на 23 август. Изданието съдържа 9..
Никога не съм учил специално български език, говорехме го само вкъщи. Дори, когато започвахме училище по времето на СССР, първата година в Чушмелий (Криничкое) беше нулева и учихме само руски език. Съветският съюз правеше всичко възможно да не се чувстваме българи. Това разказва украинският политик от български произход Иван Плачков, с когото..
Новият наставник на баскетболния тим на "Черно море-Тича" Георги Давидов вече е във Варна и работи по селекцията на тима. Отборът се събира за официална първа тренировка на 26 август. Новите сигурни двама са Николай Стоянов и Цветомир Чернокожев, които идват от „Спартак“-Плевен. Чакат се и двама американци, съобщи за Радио Варна Давидов. В момента..