Варненският драматичен театър „Стоян Бъчваров“ чества 100-годишен юбилей. По повод годишнината Радио Варна стартира поредица в предаването за култура "Гравитация нула", в която запознава своите слушатели с интересни факти, събития и личности, свързани с развитието на Варненската драма. За живота в театъра сега и преди ще разкажат хората, въвлечени в магията на това сценично изкуство.
Грациела Бъчварова: Това бяха най- хубавите ми детски спомени, защото съм била шестгодишна. Тогава ме заведоха в Народния театър, някъде между 5-и- 6-и ред на партера. До ден днешен, когато заговоря за този момент, усещам миризмата на етер и лепило, тази прекрасна миризма, която се усещаше, като се отвореше завесата на театъра.
Михаил Мутафов: Без да обичаш театъра не става. Както знаем, там заплащането не е за хвалене. Трябва да има някаква любов, някаква привързаност към театъра, нещо, без което не можеш. Театърът е като дрога. Най- хубаво е да обичаш работата си, хобито ти да е работата ти. Само тогава се получава. Когато играеш на сцената, ти не можеш да си съвършен, важен е стремежът към честност. Гледал съм да бъда честен в работата си, доколкото мога, разбира се, все пак ние сме актьори.
Милена Кънева: Ако една роля е успешна, това означава, че си намерил някакво местенце в себе си, което да уголемиш и да се получи нещо, което ужким е далечно от теб, но то съдържа частичка от твоя ген. Всичко това е много сладко, защото е някаква терапия. С това сме облагодетелствани артистите, че работим върху себе си. Съзнателно или не, ровичкаш в себе си и тези неща ги изписваш там отстрани. Все още нямам желание да работя в застрахователно дружество, на касата на някой магазин, или някъде, където ще ми дават повече пари. Хубаво е, защото ако човек няма хъс и не го дърпа, няма смисъл да стои там като един умрял лебед.
Свилен Стоянов: Аз не съм от актьорите, които бързо слагат костюм, бастун, очила, реквизит. За да пристъпя към външната характеристика, според мен има два подхода - отвътре навън и отвън навътре. Аз винаги тръгвам отвътре навън. Не мога да тръгна да правя песонаж и да го рисувам отвън, ако не съм го разбрал. Неспокоен съм, докато го разбера. Понякога се събуждам през нощта, нещо ми щуква в главата и си го записвам някъде да не го забравя, защото на другата сутрин ако го прочета, ще разбера, че не е било сън. Търся образа, а когато смятам, че асм го открил, трябва да го договоря с режисьора. Ако се договорим е добре, но ако не се договорим, трябва да намерим начин, да намерим пресечни точки. Мога да кажа, че пътят не е лесен, защото домашната работа на актьора в никакъв случай не е малка. Тя дори понякога е повече, отколкото работата в театъра.
Ние сме като алпинисти. Винаги съм казвал на колегите, че е много важен следващият базов лагер. Върхът е енигма, но базовият лагер е важен, а той се строи най-малко от двама, ако не и от всички.
Театърът е съвкупно, взаимно дишане, усещане, радост и болка. Истинският спектакъл се случва само, когато Негово Величество Зрителят е ответен, свободен, осмислящ, чувствителен към това, което правим. Театралното представление е днес и сега, никога не може да бъде вчера или утре. Може да се занимава с въпроси от вчера и утре, но никога не може да бъде вчера или утре. То трябва да бъде днешно представление, защото зрителя е днес и сега, тук, в момента.
Юлияна Чернева: Мисля, че ние, актьорите, сме благословени. Да, благословени сме с тази професия. Тя е прекрасна, красива и безкрайно трудна, но смятам, че имаме божия благословия. Даден ни е шанс, възможност, някакво благоволение, че ни е позволено да практикуваме тази професия. Нашият живот по този начин е станал по-интересен, по- богат. Това да се срещнеш с най- различна литература, драматургия, пиеси, романи, които са драматизирани. Изключително интересно е да се срещаш първо с най- различни автори - български и световни. Второто, което е, работиш с различни режисьори. Третото - най-прекрасно нещо, всяка вечер ти си друг човек, ти си различен за 2 -3 часа, ти си в кожата на някой друг. В този наш един-единствен живот, който на всеки един от нас му е отреден и колкото му е отреден, ние сме щастливците, които в един живот, освен живеейки своя собствен, можем да изживеем още стотици други. Това мисля, че е най- голямото богатство на нашата професия. Благодаря на Бог, на съдбата, на това, което можем да наречем космически разум, че ми е отредил това, с което най-много искам да се занимавам и което безкрайно обичам - удоволствието от играта на сцената.
Чуйте повече в звуковия файл:Той се открива на 11 септември във ФКЦ - Варна. Официалното закриване и връчването на наградите ще бъде на 15 септември 2024 г. Тази година Световният фестивал на анимационния филм - Варна има своето юбилейно 20-то издание. Събитието има за цел да запознае родната публика с най-доброто от анимационния свят през последната година. Конкурсната..
Международен симпозиум посветен на „Музиката на Дунавските държави“ се провежда във Варна, като част от международния музикален фестивал „Варненско лято“. Във форума се проследяват традициите и съвременните тенденции в класическата музика на Дунавските страни и взаимните влияния между тях. Творчеството на Бела Барток и неговия интерес и..
40-ото издание на Празниците на изкуствата "Аполония" в Созопол приключи с концерт на "Фондацията“ и Оркестъра на опера Пловдив. В програмата бяха включени над 70 събития - изложби, кино прожекции, театрални постановки, музикални концерти, премиери на книги...
Никол Кидман спечели наградата за най-добра актриса на филмовия фестивал във..
Завърши 81-ият кинофестивал във Венеция. Спечели го испанския режисьор Педро Алмодовар с филма "Съседната стая“. От 21 филма в конкурсната програма, 5 от които италиански, с наградата "Златен лъв“ за най-добър филм според очакванията бе отличен "Съседната стая“ на испанския режисьор Педро Алмодовар. Голямата награда “Сребърен лъв“..
На 6 септември, когато се отбелязва Денят на съединението на Княжество България и Източна Румелия, както и на 22 септември, Денят на независимостта на България, гражданите ще имат възможност да посетят “Аладжа манастир”, “Побити камъни” и обект “Римски терми”. Музейните обекти са част от Регионален исторически музей – Варна.
С „Празничен разказ“ Регионална библиотека „Пенчо Славейков“ - Варна, отбелязва две знаменателни дати в историята ни – Съединението на Източна Румелия с Княжество България (6 септември) и Независимостта на България (22 септември). Изложбата се откри на 4 септември 2024 г. Тя проследява знакови събития от изграждането на българската..